Тази година есента беше особено красива.
Есента ми харесва даже повече от пролетта.
А освен това през октомври мама има рожден ден.
Поканихме на него и родителите на Холдън.
Но малко преди те да дойдат, се появи неочакван посетител.
Честит рожден ден. - Благодаря.
Това е от бившия ти мъж и мой баща направо от Париж.
Това е черен хайвер!
Сложи го в ледарника, Фрида. Да не се развали.
Чакате ли г-н Фери? - Да.
Чарлз Фери?
Скоро излезе от затвора и е самотен. Нека усети, че и той има приятели.
Поканила си този престъпник в дома ни? - Той е изкупил вината си пред обществото.
Нищо не е изкупил. - Не започвай пак.
Обществото му е простило, но той не е изкупил вината си.
Защо синът ми е от другата страна на барикадата? Кога съм го изпуснал?
Не си го изпуснал, татко. Просто вие и двамата сте големи инати. Всеки си знае своето.
Край, престанете, това сигурно е той.
Г- н Фери, здравейте. Аз съм Боб Дендридж. А това е жена ми Стефи.
Здравейте, г-н Фери. Добре дошли.
Запознайте се с дъщеря ми Скайлър. - Здравейте, г-н Фери.
Това е годеника й Холдън.
Ще пийнете ли нещо? - Не ми стой зад гърба.
Попитах ви, ще пийнете ли нещо? - Водка.
Добре. Може би с...
Чиста. - Чиста? Както кажете.
Г- н Пер... Фери... Извинете.
В затвора е бил сред главорези. Затова е толкова нервен.
Ако ти минат отзад, си готов. - Готов?
Най-важното е да успееш да извадиш острието и да го забиеш в гада. Иначе си труп.
Това е много интересно. И много хора ли сте оправили така?
Достатъчно.
Извинете, мога ли да мина пред вас?
Това родителите ти ли са? - Надявам се.
Здравей, Лин! Здравей, Арнолд!
Здравейте! Как са бъдещите роднини?
Искам да ви запозная с някои хора.
Г- н Фери, запознайте се. Това е приятелката ми Лин.
А това е Арнолд. Арнолд е наш приятел.
Г- н Фери скоро е излязъл от затвора. - Знам.
Така или иначе щях да изляза от там.
Интересно, как?
Щях да тресна охраната. Недей да снимаш. - Извинете.
Какво значи, "да тресна"? - Да я убия и да се измъкна през шахтата.
Много интересно!
Щях да мина отзад с ножиците и да им отворя сънната артерия.
С ножиците? - Може ли малко бяло вино?
Бялото вино е на масата.
Но всичко трябва добре да се обмисли.
Един тъпанар от четвърта килия се издъни и му скъсаха топките.
В буквален смисъл ли?
Заведи го на терасата. - Да, на терасата.
Там е много хубаво. Ще ви хареса.
Този човек реабилитиран ли е? - Бил е в затвора, а не в училище.
Да, хубав рожден ден.
Тази песен се посвещава на Стефи.
О, скъпи!
Ще отида да пийна нещо. За теб? - Не, благодаря.
Вземи и подаръка за Стефи. Забравих го в колата.
Добре.
Харесва ли ви изгледа?
След толкова години в онази миризлива дупка, всичко ми харесва.
Добре казано. Поетично.
Знаеш ли какво е строг тъмничен затвор?
Не. Не знам. Уча в университета и даже в общежитие не съм живяла.
Отдавна не съм усещал мириса на парфюм. - Много ли съм сложила?
Така сигурно ухаят ангелите.
Благодаря.
Много мило.
Когато се докосна до мен си помислих, че сърцето ми ще спре да бие.
Колко трогателно.
Но напълно обяснимо: дълго време сте били лишен от женско общество.
Нощно време лежах и си мечтаех за жена като теб.
Така ли?
Имахме курс по криминалистика. Беше много полезен.
Имаш чувствени устни.
Никога не съм се замисляла за това. - Мога ли да помириша косата ти?
Искате да помиришете косата ми?
Всъщност, скоро няма да я има. Ще се подстригвам.
Холдън обича късите прически. - Знаеш ли какво бих направил ако беше моя?
Нещо застудя. Ще отида да си взема дреха. - Щях да те любя където ми падне.
На леглото.
На килима.
На масата.
Имаме и прекрасен старинен полилей.
Хайде да избягаме.
Не мисля, че това е добра идея.
Не съм виждал океана и Харлем цяла вечност.
Това е изключено.
Добре, не ми се сърди.
Няма. Трябва да се връщаме, преди... - Преди какво?
Преди да сте нарушили закона.
Ако сега те прегърна и те целуна, ще ме заковеш ли?
"Да те закова"? - Ще ме издадеш ли?
Не предизвиквай съдбата.
Е, как беше?
Интересно.
За първи път ме целува престъпник.
Опитах се да го направя добре.
През последните 10 години съм се целувал само с Винсент Адато по прякор "Палеца".
Боже.
Ако знае какво изпуска "Палеца".
Ще се видим ли пак?
Но аз...
...ще се омъжвам.
Боже, не мога да повярвам.
Пристига в Ню Йорк. Страхотен е.
Извадих голям късмет: след толкова години да срещна една сродна душа.
Предусеща всички мои желания. Като че ли чете мислите ми.
Изглежда вашите фантазии се сбъдват. - Да. Още не мога да повярвам.
Знаете ли, той не е много висок, не е красив, но е...
...очарователен.
Разбирате ли? Той ме кара да се чувствам така, както никой до сега.
Той е романтичен, секси.
Даже сънувах, че е с мен в леглото.
Целуваше ме по ушите...
...после започна да ме гали по лопатките. Щях да получа оргазъм.
Имах много новини за татко. Първо, беше покорил Вон.
Но тук ще трябва да спра.
Въпреки, че ни харесва да смятаме, че живота ни зависи от самите нас...
...на практика това не точно така.
Неочаквано почина дядо.
Почина на сън, спокойно, без да страда.
И това събитие ни направи философи.
Каквото е писано, ще стане.
Ето защо човек трябва да цени всеки миг от живота си.
И да не пуши. - Да не пуши?
Баща ми пуши цели 70 години.
Никога не е правил гимнастика, не е спазвал диети, ядеше тлъсти храни.
И почина здрав и силен старец.
Отдавна не съм ял бифтек! А толкова го обичам.
Виждаш ли?
Бих дала всичко за едно парче месо.
Казват, че 6 чаши кафе дневно предпазват от рак.
А доскоро казваха, че е вредно.
Ама, че живот!
Накъде отиваме? Все бързаме за някъде, бързаме...
Така е. - А за къде бързаме?
За никъде.
Да! За никъде. Точно така! Никога не съм вярвал в Бог.
Престани. - Не, истина е. Даже и като дете.
Добре си спомням какво мислеше тогава.
Даже и да има Бог, то той е направил лош свят...
Странно, защо хората не се съберат и не го съдят?
Как можеш да говориш така?
Не сме се събрали тук, за да слушаме един новоизлюпен философ.
Тогава в какво да вярваме? - В човешкото достойнство!
В правото да носиш оръжие и в училищните молитви.
Ако там няма никой, тогава на кого се молят всички?
Хората трябва да вярват в нещо. - Стига сте спорили.
Моля ви. Не спорете на гроба на дядо.
Един момент. Той не беше атеист.
Не беше нито републиканец, нито демократ.
Тогава какъв е бил? - Беше фетишист.
Женските крака го побъркваха. - Истина е.
А той побъркваше мама.
Татко, ти ли си? - Искам да ви кажа нещо.
Непрекъснато работите и сте все на път.
Много сте заети, печелите пари.
Казвате си: "Когато стана милионер, тогава ще почивам!"
Зарежете всичко и си починете.
Радвайте се на живота, докато сте живи, защото годините си минават неусетно.
Вземете всичко, което можете и всичко ще бъде прекрасно!
Ти...
...беше великолепен.
Абсолютно всичко...
...което направи с мен...
Всичко, което направи с мен...
...беше просто страхотно!
Е, не съвсем.
Имаше един момент, когато вместо да те целуна, аз те погалих. Извинявай.
Чувствам се...
...толкова изтощена.
Знаеш ли, много ми се иска да дойдеш с мен в Париж.
В Париж?
А после на Бора-Бора.
Да, на Бора-Бора, но първо в Париж.
А после някак ще стигнем и до Бора-Бора.
В мансардата ти ли ще живеем?
Мансарда? Имах предвид...
Да, това е мансарда, но не точно... - Ще пием вино и ще ядем охлюви до зори.
Охлюви? - Да.
Забрави ли?
Разказа ми, че обичаш да се събуждаш посред нощ и...
...да ядеш охлюви в леглото с вино. Аз също обичам да го правя.
Охлювите? Едни малки такива? Много ги обичам.
Какво значи "няма да има сватба"? - Ами това значи. Върнах му пръстена.
Защо? - Защото сега мисля за друг.
Но нали обичаш Холдън! - Не.
Всъщност, даже и не знам. Но не искам да го лъжа.
Ще се омъжиш за него. - Няма.
Ще го направиш. През ноември. Това е резервацията за ресторанта.
Да обсъдим нещата.
Холдън е добро момче. Но за съжаление на мен ми харесва друг.
Трябва да проверя себе си. Така ще бъде честно по отношение на Холдън.
Роклята е купена и всичко е готово за сватбата.
Може би ще ни кажеш кой е този нов принц?
Не го познавате. Всъщност, познавате го, но не толкова колкото аз.
Боже, лошо ми е. - Какво ти е?
Стомаха. - Пийни малко вода...
Виждаш ли какво причиняваш на баща ти!
И така, кой застана между теб и Холдън?
Кой? - Той е умен и очарователен.
Малко е грубичък, но това ще мине. - Кой е той? Стига с тези недомлъвки!
Помните ли Чарлз Фери?
Не разбрах.
Чарлз Фери! - Не помня никакъв Чарлз Фери!
Спомни си рождения ми ден. - Чарлз Фери!
Скъпа! - Онзи престъпник?
Бивш престъпник. Има и диплома.
Скайлър, ти нещо не си наред!
Извикайте доктор! Тя има нужда от шокова терапия.
Мамо, ти ще ме разбереш. Има животинско привличане.
Тогава мястото му е в зоопарка. - Той е съвсем като дете.
В зоопарка има отделение за деца.
Мамо, шокирана съм. Нали ти го хвалеше.
Да, като обществен деятел. Но като майка не искам да си с него.
Как ще живееш с него? Той не дава даже зад гърба му да минеш.
Ще го почешеш по гърба, а той ще те заколи!
Под суровата му външност се крие една нежна душа.
Мислех, че можеш да го вземеш във фирмата си.
Да, за касиер и да работи в една стая с Холдън.
Ще ти кажа като жена на жена. Холдън също е добро животно.
Да, но от семейството на тревоядните.
Аз като твой баща ти забранявам да се срещаш с Чарлз Фери!
Ще се омъжиш за Холдън! Като глава на семейството, ти заповядвам!
Думата ми е закон! И така ще бъде. Казах!
Добре, скъпи. Да отидем да пийнем. - Ето така.
Всички вече сме уморени от библейския ти тон. - Така ли?
Вие какво, искате тя да се събере с един гангстер?
Тя вече е голяма. - Ти!
Какво аз? - Ти го извади от затвора!
Значи, аз съм виновна за всичко?
Какво ти е?
Джефри Вандермост я покани нея на среща, а не мен.
Боже! Сега как ще гледам Арнолд и Лин Спенс в очите?
Теб само това ли те вълнува?
Имаме общ кон. Той ще иска да го разрежем наполовина.
И на двете ни харесва.
Когато ми каза, че иска да говори с мен насаме, щях да се побъркам.
А той ме попита дали Лейн ще отиде с него на танци, ако я покани.
Той се е побъркал по нея.
Успокой се, стават такива неща. Чувствата са си чувства, понякога те...
Сбогом, любов! Повече няма никога да се влюбя.
Глупости! Та ти си само на 14. Със сигурност пак ще се влюбиш.
Искрено съжалявам, но се надявам да ме разберете. Времето ще покаже кой е бил прав.
Ти пък какво пееш? Да не би ти да си влюбен в Холдън?
Скъсването на Скайлър с Холдън съвпадна с моето с Кен.
Помните ли момчето от летището? Вместо него се появи рап-певец.
Много талантлив и много секси,
И песните му едни такива умни.
Много обичам природата. Тук въздуха е толкова свеж.
Чарлз, а откъде взе пари за колата и за самото пътуване?
Взех на заем.
Радвам се, че ме доведе тук. Тук е толкова прекрасно.
Да, да. Колко е часа?
Четири.
Отлично. Просто си помислих, че тук ще ти хареса. Виж листата.
Да, много са красиви.
В затвора човек е лишен от много неща. Сиво ежедневие, няма ги сезоните.
Имаш ли планове за бъдещето си? Цял живот ли смяташ да работиш в ресторанта?
Да работя цял ден за жълти стотинки ли? Не, имам по-добри планове.
Например, да станеш адвокат!
Какъв?
Адвокат.
Да, да.
Чуваш ли нещо?
Птичките ли?
Това са те! Всичко е по план.
Не мога повече! - По-бързо!
По-бързо! Трябва да изчезваме.
Отново на линия!
Кого ще оправим, Фери? - Ще намерим кого.
А тази коя е? - Наш човек.
Защо стреля? Защо? Касата беше почти отворена!
Успокой се. Така стана.
Чарлз, ще сляза на ъгъла на Парк Авеню и 93-та.
Чарлз, спри! Искам да сляза! - Млъкни.
Няма да кажа на никога, само ме пусни. - Кажи й да млъкне.
Махай се.
През октомври Вон най-накрая реши да напусне Грег.
Купи си билет за "Ер Франс" и замина за Париж.
Преди да пристигне, татко продаде апартамента си и се премести на място...
...което отговаряше на представите на Вон за парижкото му жилище.
Освен това се научи да свири на китара и на битака си намери пишеща машина.
Здравей!
Здрасти!
Много се радвам да те видя. Страхотен апартамент.
Това го има само на кино. Не, само в мечтите!
Винаги съм мечтала за такова жилище и за такъв изглед.
А в Ню Йорк празнуваха Хелоуин. Това е любимия ми празник.
Всички съседски деца идват у нас и пеят.
И всичките са облечени страхотно!
Браво! - Това се казва банан!
Холдън! - Здравей.
Толкова се радвам да те видя! - Да? А пък аз се страхувах да дойда.
Какво говориш? Холдън! Прости ми. - Всичко е наред.
Всичко е наред.
Постъпих ужасно. - Не, аз съм виновен за всичко.
Аз съм виновна. - Толкова ми беше мъчно без теб.
И на мен. - Донесох ти бисквитки.
Холдън толкова обичаше сестра ми, че й прости всичко.
Мама и татко също се зарадваха, че те се събраха отново.
Холдън й върна пръстена.
Той пак искаше да има романтика и скри пръстена в една бисквитка.
И Скайлър пак го глътна.
Есента премина нормално.
Само на Деня на благодарността се случи случка.
След вечеря Скот изненадващо припадна. Настъпи паника.
Оказа се нищо страшно.
Имал е запушена артерия, но се е отпушила.
Ще има ли усложнения? - Абсолютно никакви.
Снимката показа, че това е станало отдавна, някъде преди една година.
Ако сте забелязали да се държи странно, то това е лесно обяснимо.
В мозъка му не е постъпвал достатъчно кислород.
Представяте ли си, веднага след като мозъка му се възстанови...
...наш Скоти напусна клуба на младите консерватори-републиканци...
...и започна да пропагандира възгледите на лявото крило на либералите-демократи.
Естествено, баща ми беше много радостен.
Помните ли, казах ви, че Ню Йорк е очарователен през есента?
Това не е точно така.
Зимата, особено когато вали сняг...
...Ню Йорк става много красив и удивително спокоен.
Когато дойде Коледа, ние, за разлика от нормалните семейства...
...не шием чорапчета, не пеем песни и не ядем пуйка.
Просто отиваме в Париж и прекарваме Коледата в "Риц".
Отваряй.
По-силно!
Има температура.
Настинал е.
Нали те помолих да се преоблечеш след къпането във фонтана.
Всичко е наред. Вървете без мен. До утре ще се оправя.
Татко, без теб няма да ходим. Филмите с братята Маркс са ти любимите.
Няма нищо. Ще поспя малко и всичко ще мине.
Много съм развълнувана. Скоро имам среща с този Ги.
Татко, ето ти чай.
Чай? Няма да мога да заспя. - Това е билков чай, с вкус на мента.
Здравей, Джои. - Джои!
Стой настрана, защото съм болен и мога да те заразя.
Какво е станало?
Няма да ходя с вас. - Какво?
Защо? - Какво има, татко?
Вон ме напусна.
Но защо?
Нямам понятие, но сега тя вече лети за Ню Йорк.
Когато дойде, всичко беше прекрасно.
Постоянно повтаряше, че тук са се сбъднали всичките й мечти.
И изведнъж, тази сутрин...
Искам да се върна у дома.
При Грег.
Сериозно ли говориш?
Да. Знам какво ми е. - И кога започна това?
Не знам.
Но...
...защо?
Не знам, не мога да го обясня.
Просто кажи. Кажи го.
Не е защото съм си променила мнението за теб. Ти си добър.
Така.
Но аз отдавна съм омъжена за Грег.
Понякога той беше непоносим. Имали сме и хубави и лоши моменти.
Както при всички.
И кога започнаха лошите неща? - Не знам.
Но имах една мечта.
Че...
...някой ден ще срещна човека, който ще може напълно да ме разбере.
И да ме направи истински щастлива.
Затова...
...ми беше трудно с Грег. Не бях доволна от него.
И от живота си.
А после се появи ти.
Ти като че ли знаеше всичките ми тайни.
Накратко казано...
...мечтата ми се сбъдна.
Тя няма повече да ме мъчи и ще мога спокойно да живея с него.
Но това е лудост.
Знам. Аз съм си луда.
Добре. А ако ти кажа, че всичко това не е истина.
Че всичко е една маска, която съм сложил?
Че аз по някакъв начин...
...съм научил за тайните ти, за чувствата ти, желанията ти.
Че съм играл тази роля единствено...
...за да те спечеля и да те направя щастлива?
Ако това е истина...
...тогава лудия си ти, а не аз.
Ето защо няма да дойда с вас.
Ще отида на гроба на Наполеон, ще легна там...
...и ще посрещна Коледа.
На теб никога не ти върви.
Не, ще дойдеш. Някой трябва да дойде с мама.
Боб е болен. - Наистина ли си болен?
Нищо страшно.
Има температура и не може да дойде. - Не ми е до веселба.
Ще ти хареса, Джои. Хайде. - Това е Париж, ще има бал...
Освен това си участвал в организацията.
Трябва да си там.
Трябва да отидеш. - За мен не се притеснявай.
Живота продължава.
Помниш ли онази Коледа, месец преди нашата сватба?
Разбира се, че я помня. Още тогава реших, че ще живея постоянно в Париж.
Боже! Като че ли беше вчера.
Не искам да те разочаровам, но това беше отдавна, много отдавна.
Знам. Знам, че беше отдавна.
А помниш ли кафенето, в което ходехме? Кафе "Тереза" с котката. Помниш ли го?
Искаш ли да ти издам една тайна? - Да.
Мразя я тази котка, просто я мразя.
Сигурно затова, че после цяла нощ се чешеше.
Да съм се чесал? - Да.
И си го запомнила това? - Разбира се.
Много я мразех тази котка!
Не исках да ти казвам, но ще го направя: това кафене е срещу апартамента ми.
Шегуваш ли се? - С такива неща не се правят шеги.
Да отидем до там? Ще пийнем по нещо. - Не.
Защо не? - И тук си пием.
Слушай, дай да си свалим мустаците. Никой няма да забележи.
Носталгията ли те подгони? - Да, ужасно.
Повярвай ми, там ще ни бъде хубаво. - Да се измъкнем тайно е некрасиво.
Без мустаци никой няма да ни познае. - Виж, мустаците бих ги свалил.
Сваляй ги и да вървим в кафето. - Ти си голяма авантюристка.
Не ме разсмивай.
И така ми е добре. Колко изпих? Три чаши шампанско?
Да вървим в кафето.
Наистина ли искаш да избягаме?
Искам. И преди сме го правили, забрави ли?
Помниш ли партито у Хамилтън? Избягахме, защото ни беше скучно.
Да, да, помня. Защото избягахме през прозореца на тоалетната.
Някой запя "Да покориш всички върхове". Беше непоносимо.
Ти бутна някаква саксия, доколкото си спомням!
Да. Ти се развика и ни разкриха.
А помниш ли колко се обичахме? Помниш ли?
Изпуснах си цигарата... - Ти и сега я изпусна.
Знам. Дай ми я. Изпуснах си цигарата... - Ти се напи.
Помня как се любехме. - На свещи! Помниш ли свещите?
Помня свещите. Помня хотела. Но теб не те помня.
Да не би в леглото да е била друга? - Ето това е характера ти.
Не знам къде съм... - Хайде, да вървим.
Навън е студено. - Да вървим. Днес вечерта е топла.
Представи си, че си млад като тогава. Да вървим.
Заради теб съм готов да стана млад.
Без нея ще ти е по-добре.
Откъде си толкова сигурна? Та ти изобщо не я познаваш.
Но познавам теб.
И какво значи това?
Добрия психиатър като те чуе, веднага ще ти постави диагноза.
Ревнуваш ме от всяка нова жена.
Да те ревнувам ли? Боже, толкова ми се иска някоя да те направи щастлив.
Например?
С мен ти беше щастлив! - Да допуснем, че това е така, но...
Много щастлив. Особено, когато не се карахме.
Затова те доведох тук.
Помниш ли го това място? - Това... то ли е?
Именно, затова те доведох тук.
Боже! - Спомни ли си?
Прекарахме тук цялата нощ. - Да. И те прегръщах чак до сутринта.
А песента помниш ли я? - Разбира се.
Още я чувам. Тогава ти ми я изпя за първи път. Помниш ли?
През всичките тези години си мислех, какво би станало с нас ако не се бяхме разделили.
Това никога няма да го разберем.
Но ние с теб...
...имаме очарователна дъщеря. Тя е просто невероятна.
И ужасно прилича на теб.
Въпреки, че характера й е като моя.
Да, чудесно момиче.
И отношенията ви с Боб са добри.
Ти си щастлива с него. - Той е чудесен.
По-добър нямаше да намериш.
Имаше и моменти, когато ме викаше като бърза помощ.
И аз идвах да те спасявам.
Имахте два големи скандала с Боб.
И една гадна бучка, която за щастие се оказа доброкачествена.
Въпреки, че тогава доста се изплашихте. - А ти ме успокояваше.
Това беше най-важното. - Най-важното си ти.
Според мен, ние по-добре се разбираме като приятели...
...отколкото като мъж и жена. - Сигурно е така.
Но никой не ме е забавлявал така, както ти, Джои!
Много го обичам Боб, той е страхотен.
Но само ти винаги си успявал да ме разсмееш.
Това защо е толкова важно за теб? - Не знам, не знам.
Сигурно сме се побъркали.
А тази жена, която те заряза днес, тя можеше ли да те разсмива?
Не знам.
Хайде да не говорим за нея.
Живота е странно нещо. - И удивително.
Да вървим. Вече е късно.
Да.
Коледа е, но все пак е късно. Да вървим.
Коледа в Париж! Годината беше чудесна!
А нашата история отива към своя край.
Казах на Скайлър, че тези събития са един прекрасен сценарий за филм.
А тя каза: "По-добре да бъде мюзикъл, иначе никой няма да повярва".
Между другото, същата вечер срещнах едно страхотно момче.
Имам предвид много секси!